Kisa pada...ponovo.
Na 4 kilometara visine Africkih Virunga planina,
vreme je uglavnom ocajno.
Nema svrhe traziti zaklon.
Krzno lokalnih gorila
je dovoljno debelo da ih zagreje, cak i kada je vlazno.
Za one koji vole sunce,
Virunga planine ne bi bile bas sjajna turisticka destinacija.
Ali bez ove kise,
gorile ne bi imale toliko hrane.
A ne bilo ni trave na obliznjim pasnjacima.
Sirom Africke "Velike Doline",
sada pada kisa i nacin na koji ona utice na okolinu
odredjuje ko ce preziveti a ko umreti.
Pruzajuci se na 5,000 kilometara duz Istocne Afrike,
Velika Pukotina predstavlja kompleks ogromnih dolina, vulkana, i pasnjaka.
Velika Pukotina je nastala
tako sto su velike kolicine uzarene lave podizale Africko tlo
milionima godina unazad.
I kada se cela oblast podigla na vise od 1,5 km,
pocele su da se pojavljuju naprsline...
..koje su stvorile Istocnu Pukotinu na jednoj strani...
..i Zapadnu Pukotinu na drugoj.
U ovom dzinovskom procepu,
voda se sakuplja u ogromnim jezerima,
koji predstavljaju dom ribama neverovatnih boja,
Vlazne planine Velike Pukotine, za uzvrat napaju Africke reke,
cije pritoke pruzaju zivotnu energiju za vreme velikih susa.
Ali nije svaka voda ovde dobra za zivot.
Pepeo iz vulkanskih erupcija pretvara plitka jezera Istocne Pukotine
u smrtonosne zamke.
A u svom severnom delu, Velika Pukotina se sliva u Crveno More,
stvarajuci predivan svet korala
i okeanskih dubina koje kriju velike tajne.
Malo mesta na svetu pruza takvu raznovrsnost vodenog stanista.
Pa kako se onda divlji svet prilagodio
izazovima i prilikama vodenog svet Velike Pukotine?
Sva vodu u Pukotini je nastala u vidu kise.
Usmereni promenljivi vetrovi stvaraju oblacne mase
koje se krecu celom duzinom Afrike,
stvarajuci dve kisne sezone svake godine,
i time ozivljavaju predeo.
Na kraju duge kisne sezone, reke u Pukotini su pune vode.
Ima izobilja hrane za nilske konje i ostale pri-recne stanovnike.
Ali ovo nece potrajati dugo.
Kako se kisa povlaci severnije i kako se pasnjaci suse,
pijuce vode ima sve manje
za divlji svet Velike Pukotine.
U savanama, jezera i bare isparavaju
i na kraju ostaju samo reke.
Sasuseni predeo predstavlja problem za ove Africke bivole.
Suvu travu je veoma tesko svariti,
i zato svaki bivo mora da popije 34 litara vode dnevno.
Posto je trave blizu reke ponestalo,
oni se suocavaju sa sve vecim seobama
izmedju hranilista i mesta sa vodom.
Bivoli mogu da namirisu vodu sa velike udaljenosti
i da prate ustaljene putanje kroz zbunje
koje vode do njihovih omiljenih pojila.
Dok bivoli piju, vrapcarke dobijaju sansu
da uklone krpelje i ostale parazite sa njihovih lica.
To jedini trenutak kada ce tolerisati
da ih ostri ljunovi bockaju oko osetljivih ociju i usiju.
Slonovi jos vise zavise od reka.
Po ovim vrelim temperaturama, odrasli slon
mora da popije zapanjujucih 200 litara vode da bi preziveo.
Ova porodica deli svoje omiljeno pojilo sa ostalim slonovima.
Osim toga sto im gasi zedj,
reka im takodje pruza mesto gde se okupljaju radi drustvenih odnosa.
Recni mulj pruza izvrsnu zastitu od Africkog sunca.
Sa stomacima punim vode i slojem za zastitu od sunca,
slonovi se zapucuju prema savanama.
I dok nivo padavina ne ide na ruku slonovima i bivolima,
to je upravo ono sto je ovim pcelaricama potrebno.
One kopaju svoja gnezda u vertikalnim recnim obalama,
koje su vidljive samo tokom susne sezone kada nivo vode opadne.
Pre tri meseca, celo ovo gnezdiliste je bilo pod vodom
a ptice su bile daleko u dzunglama Konga.
Gnezdjenje na otvorenim liticama cini pcelarice nervoznima.
I to sa razlogom.
Africki orao ribar se smestio na vrhu obale.
Ali on nije tu da bi se divio pogledu.
Velike kandze ribara
su napravljene za hvatanje klizave ribe sa povrsine vode,
ali su dobre i za hvatanje ostlog plena.
Suzavajuce reke predstavljaju ozbiljan problem za jos jednog stanovnika Pukotine.
Nilski konji obsolutno zavise od vode - oni se jedino osecaju sigurno
tamo gde je dovoljno duboko da mogu da zarone.
Nilski konji se hrane nocu
a dane provode vareci veceru u sigurnoj vodi.
I dok odrasli nilski konji dremaju...
..malisani se igraju.
Mladi nilski konji se veoma radoznali.
I kako se reka suzava,
nilski konji se skupljaju u retkim bazenima sa dubljom vodom.
Svaki deo reke kontrolise dominantni muzjak,
koji tolerise ostale nilske konje na njegovoj teritoriji
samo dok se oni lepo ponasaju i dok ga postuju.
Prskanje izmeta, dok je glava spustena a zadnjica podignuta
se u zajednici nilskih konja racuna kao primerno ponasanje.
Ali guranje svojih komsija se uzima kao lose ponasanje.
Ali svaka pometnja u uvakvoj guzvi se siri kao udarni talas,
cineci da se mrzovoljni nilki konji gomilaju.
To nije dobro za konja na kraju
kojeg su odgurnuli na glavnog muzjaka.
Kada se ponovo uspostavi hijerarhija, svi se smiruju.
Ali postoji i tamna strana zivota u recnom svetu Pukotine.
Na vrhuncu susne sezone,
epidemija antraksa se prozima kroz koloniju,
ubijajuci na desetine nilskih konja.
Struje nose miris smrti.
U roku od par casova, les nilskog konja
je privukao vise od stotinu krokodila iz nizeg toka.
Krokodilov ultra-uspesan imunitet
mu omogucava da jede zarazeno meso bez opasnosti da ce oboleti.
Manji krokodili se drze po strani dok stariji krkaju i prozdiru...
..dok ih promatra caplja koja trazila ribu.
Ali danas je srecan dan za krokodile.
U Velikoj Pukotini je uvek tanka linija izmedju zivota i smrti .
Ali nije svako jezero ili reka
u milosti i nemilosti godisnjih doba i sunca.
Ispod brezuljkastih brda u Velikoj Pukotini,
supljikavo vulkansko kamenje sprovodi vodu duboko ispod zemlje,
nekada i do par kilometara.
Podzemne vode s' vremena na vreme iskacu u vidu izvora,
kao ovaj u Mzimi u juznoj Keniji,
hraneci oazu kristalno-cistih brzaka i jezera.
Zato sto se snabdeva iz velikog podzemnog rezervoara,
vulkanski izvor, kao sto je Mzima, neprestano tece
cak i u vreme najvecih susa...
..pruzajuci raj za divlji svet tokom cele godine.
A jedinstvena geologija Velike Pukotine
je stvorila jos jednu vrstu navodnjavanja
podjednako imunu na suse.
Duboko 9,5 kilometara,
jezero Tanganyika predstavlja najveci prirodni rezervoar.
Ono sadrzi 30 triliona litara vode...
..i pruza se na 650 kilometara duz Zapadne Velike Doline.
Njegovo srodno jezero, Malawi, je slicnog profila.
Jezero Malawi je poznato po tome sto sadrzi izuzetan broj razlicitih ciklida.
Ima vise od hiljadu jedinstvenih vrsta koje se ne mogu pronaci nigde u svetu.
Veruje se da sve poticu od male grupe vrsta
koje su se razvile u ocaravajucu lepezu oblika, boja i ponasanja.
Razlog ovakve evolucijske eksplozije
lezi u cudnovatom ponasanju ciklida u vreme parenja.
Za razliku od ostalih riba, koje svoja jaja polazu u otvorenoj vodi,
ciklidi veoma vode racuna o svojim mladima.
Neke pescane vrste sa dna su izgradile gnezda u obliku vulkana,
gde se muzjak udvara svojoj zenki,
a potom vodi racuna o njenom leglu
sve dok oni ne porastu dovoljno da sami paze na sebe.
Ostali mladi ciklidi imaju zaista bizarnu vezu sa svojom majkom.
Kada im zapreti opasnost, oni se kriju u njenim ustima.
Ona ih potom nosi, cekajuci da opasnost prodje
pre nego sto ih ponovo pusti u vodu.
Ovakva intenzivna briga o mladima
znaci da ciklidi u glavnom ostaju u jednom mestu tokom citavog zivota,
formirajuci izolovane zajednice koje se pretvaraju u jedinstvene vrste.
I to objasnjava zasto je jezero Malawi natrpano sa toliko vrsta razlicitih ciklida.
Za malu ribu, ovakvo kamenito jezero predstavlja veoma opasno mesto.
Porodica Africkih belovratih vidri
se ustalila kako bi lovila duz obale.
Kako se noc spusta tako ribe pocinju da se suocavaju sa neprijateljima.
Jato 1,5 metara dugih Nijanda riba, se ponasa kao grupa ajkula,
koristeci elektricna cula
kako bi otkrile manje ribe koje se kriju medju kamenjem.
Smatra se da one cak i komuniciraju putem elektricnih signala,
kako bi se uskladile dok love.
Njihov plen nema puno sansi da pobegne.
Dalje od obale,
jezero Malawi tone u vecnu tamu,
van domasaja ljudskih ronilaca.
Do sada niko nije video ono sto se nalazi dole.
Daljinsko kontrolisana podmornica, opremljena kamerom, svetlima i ribljim mamcem,
pruza prvi uvid onoga sto se nalazi dole.
100 metara dublje, riblji mamac privlaci ciklide iz dubina...
..ali njihovi zubi ne mogu da prodru kroz debelu kozu.
Privuceni mirisom hrane - jezerske krabe.
U pozadini, kratki sinodontis som
koristi svoje brkove kako bi istrazio plen.
Sada je red na batiklariju,
soma iz dubina, koji je snimljen ovde po prvi put.
Na ovoj dubini, riblji mamac predstavlja zaista retku poslasticu.
Som jede izbezumljeno.
Kako se miris mrtve ribe sve vise siri dnom,
sve vise kraba biva privuceno.
Na kraju krabe zbijaju redove, praveci opasnu barikadu od nogu i klesta...
..uzimajuci ribu samo za sebe.
Ko bi predpostavio da dubinama jezera Velike Pukotine
vladaju ljuskari.
I sta se jos nalazi ovde dole?
Somovi i krabe su samo mali igraci u slatkovodnoj zajednici Velike Pukotine.
Ali postoji jedan stanovnik jezera Malawi koji ima veliki uticaj
na desavanja u celom regionu.
Par dana nakon svakog mladog meseca tokom severnih zimskih meseci,
cudni oblaci u obliku tornada se sakupljaju nad jezerom.
Fenomen se desava tokom hladnih perioda,
dozvoljavajuci osetljivim spiralama da se uzdignu stotinama metara u vis.
Oni se sastoje od ogromnog broja majusnih musica.
U ovom jednom oblaku mozda ima vise musica
nego sto ima ljudi na zemlji.
Sve su vodjene jednim porivom - da se pare.
Zaokupirane svojim plesom, oblak musica se krece prema kopnu.
Obalne biljke predstavljaju sjajno mesto za odmor nakon dugog leta.
Ali ta vegetacija podrazumeva i neprijatelje.
Paukovi zive uz citavu ivicu obale u velikim izmesanim kolonijama.
Neki hvataju musice lepljivim mrezama.
Ostali koriste svoje izbacene oci kako bi uhvatili svoj plen,
skacuci u vidu minijaturnih tigrova.
Uprkos velikom broju zrtava,
vecina insekata se na kraju vraca na jezero
kako bi ispunili svoju sudbinu.
Zenke polazu jaja na povrsini vode.
One zatim umiru.
Jaja tonu...
..i izlezu se poluprovidne vodene larve -
maleni predatori koji su specijalisti u hranjenje planktonima.
Obogacene mineralima iz okolnog vulkanskog kamenja,
vode jezera Malawi sadrze izobilje planktona,
i zbog toga ovde ima musica u tako spektakularnom broju.
Ali prica se ne zavrsava ovde.
Usipa ribe nalik sardinama su halapljivi lovci na musice.
Ove male nenametljive ribe
su kljuc poslednje karike u ovom izuzetnom lancu ishrane.
Duz citavog jezera, ribari ubacuju svoje camce
u iscekivanju nocnog izlaska.
Usipa ribe se pojavljuju sa mladim mesecom,
kada su lampe jedini izvor svetla na jezeru.
Podeljena na dva velika camca, mreza se baca u krug.
U centru se nalaze brodovi sa lampama koji privlace ribu na povrsinu
kao moljce privucene vatrom.
Konopac na dnu mreze se steze sve vise i zamka je uspela.
Svaki ulov sadrzi mozda par kilograma sardina,
ali ribari ce mreze baciti mnogo puta pre nego sto svane.
Na obali blizu mesta gde se lovi riba,
ribari dorukuju pre nego sto se zapute kucama.
Sa duzinom od 2 metra, Nilski varan je najveci Africki guster -
lovac iz zasede naoruzan ostrim kandzama i snaznim vilicama.
Ali zasto se muciti u lovu kada je na meniju besplatna hrana?
Kako se ribarski brodovi priblizavaju obali, tako se masa okuplja.
Vrela klima Malawi-ja, otezava odnosenje ribe na udaljene pijace,
tako da se vecina ostavlja na suncu kako bi se osusila.
U ovom stanju, ona moze da traje nedeljama ili cak mesecima.
Ove male usipa ribe pruzaju neophodan protein
za oko 20 miliona ljudi u zemljama oko jezera...
..i sva ova ogromna nagrada potice od majusnih musica.
Iz Malawi jezera, reka Shire se uliva u mocni Zambezi,
koji predstavlja juznu granicu sistema Africke pukotine.
Tokovi Zambezija
se prozimaju kroz vulkansko kamenje Tonga Visoravni
i padaju u uzanu Batoka Klisuru.
Vise od 1,5 kilometara sirok,
gde se gotovo vise od 10,000 tona vode sliva preko ruba svake sekunde,
ovo je najveci svetski vodopad.
Njegovo lokalno ime, Mosi-oa-Tunya,
se prevodi kao " Dim Koji Grmi".
1855. , David Livingstone ih je preimenovao u "Viktorijini Vodopadi"
u cast svoje kraljice.
1,500 kilometara severo-istocno, Pukotina poseduje jos jednu uocljivu granu.
Ovde se nalaze jezera koja se veoma razlikuju
od prostranih mora Zapadne Pukotine,
jezera u kojima je zivot nemoguc.
Ovo je jezero Natron u severnoj Tanzaniji,
nekada poznato i kao Jezero Smrti.
Bezbroj vekova isparavanja
je natalozilo vulkanske minerale u ovim vodama neobicnih boja
do te mere da su oni postali toliko bazni da mogu da rastope ljudsku kozu.
Ali, postoji jedna zivotinja
koja je imuna na ovaj koktel korozivnih hemikalija.
Svake godine, velika jata flamingosa opsedaju jezero Natron.
U plicacicma,
ptice demonstriraju svoje jedinstvene tehnike hranjenja,
usisavajuci vodu kroz resice nalik kosi u svom kljunu
i time filtriraju mikro-organizme zvane sinobakterije
kojih u jezeru ima u izobilju.
Sinobakterije sadrze pigment koji pticjem perju daje boju.
Odrasli flamingosi odabiraju samo partnere jakih boja,
i time je pezivljavanje vrste
usko povezano sa hemijom ovih vulkanskih jezera.
Flamingosu mogu da gaze po ovoj baznoj vodi
zato sto su im noge zasticene otpornim ljuskama.
U komsijskom jezeru Magadi, zivot ima jos tezi izazov.
Hranjene vulkanskim izvorima,
voda Magadi jezera nije samo bazna
vec je na nekim mestima toliko topla da moze da se obari jaje.
Zapanjujuce je to da postoji stvorenje koje moze da prezivi
u ovoj smrtonosnoj mesavini.
To je mala riba zvana, alkaline tilapia.
I ona se nastanila u ovom najekstremnijem okruzenju
gde zivot riba nikada do sada nije zabelezen.
Alge kojima se hrane tilapia ribe najbolje uspevaju u ovim vulkanskim izvorima.
Tako da se svaka riba susrece sa mucnim izborom -
da ostane na sigurnom ali gladna,
ili da rizikuje zivot,
uskacuci u kljucali izvor radi jednog zalogaja,
a zatim da se sto brze vrati u hladniju vidu da se ne bi skuvala.
Vecina riba se zadrzava na ivici izvora
ali uvek postoje avanturisti i oni ekstra gladni
koji su spremni na lutriju.
Nagrada je velika ali ovo je igra ogromnog rizika.
250 kilometara severnije uzduz Velike Pukotine,
jezero Bogoria je jos vise vulkanski aktivno.
Njeogve obale su opkrojene parnim izduvima i praskajucim gejzirima.
Kao i kod jezera Natron, vulkanski minerali obogacuju vodu Bogorie,
stvarajuci idealno okruzenje za jos veca jata flamingosa.
Na vrhuncu sezone, ovde se nalazi i vise od milion ptica.
Flamingosi su poznati po svojim cudnim ritualima udvaranja.
Migracija flamingosa
predstavlja jednu od najduzih misterija Velike Pukotine.
Oni se pojavljuju i odlaze totalno nepredvidivo, u skladu sa nivoom vode.
Jos severnije uz Veliku Pukotinu,
nailazi se na grupu jezera koja se protezu Etiopijom
sve do jezera Asal, najslanijeg vodenog skupa na Zemlji.
Jezero Asala se nalazi 153 metara ispod povrsine mora,
cineci ovaj deo najnizom tackom, kako Pukotine, tako i Afrike.
Jezero se snabdeva vodom iz izvora morske vode
koji isparavaju u vidu mehuraste vreline.
Ispod svoje svetlucave povrsine, jezero se pruza do 800 metara dubine.
Ali nije ispunjeno vodom. Vec cvrstom soli sve do samog dna...
sto je rezultat stotina godina isparavanja.
Odmah severnije od jezera Asal, nalazi se Mandab Strait (moreuz),
medju Arapima poznat i kao "KAPIJA SUZA".
On razdvaja AFriku od Arabije
i predstavlja spoj Indijskog Okeana i Crvenog Mora.
Ovde u Ghoubbet el Kharab, potoci uzarene lave
oznacavaju mesto gde se konacno spajaju Velika Pukotina i more
i gde nastaje potpuno novi svet.
Morsko dno se ovde spusta u vidu spektakularnih podvodnih litica -
i predstavlja vodeni pandan Velikoj Dolini na kopnu.
Jake struje cine ove zidove odelinim za korale
koji pruzaju dom hiljadama vrsta riba,
ukljucujuci preko stotinu vrsta koje se mogu naci samo ovde.
U povrsinskim vodama,
jato Indijskih skusa lovi otvorenih usta
u potrazi za bogatim planktonom.
Postoje mesta kod Dzibuti obala
gde se Velika Pukotina spusta do nepoznatih dubina.
Istrazivanje na tom mestu zahteva specijalnu opremu.
Ovo je prvi put
da je svetlost obasjala ovaj ugao okeanskih dubina Velike Pukotine.
Neka od stvorenja koja zive ovde su potpuna nepoznanica nauci.
Iz mracne dubine ovog jarka,
struje bogate hranljivim sastojcima, krecu ka povrsini....
stvarajuci procvat planktona koji privlaci okeanske dzinove.
Kit ajkule su najvece ribe na Zemlji,
i mogu narasti do 15 metara.
tumarajuci okeanom sirom otvorenih usta,
njihove skrge u obliku sita, filtriraju planktone i manju ribu
kojima se one hrane.
Dzibuti je poznat po godisnjem okupljanju kit ajkula
koje dolaze ovde svake zime prelazeci citav Indijki Okean,
kako bi iskoristile ove plodne vode Velike Pukotine.
Ovaj izuzetni dogadjaj, svoje postojanje duguje
vulkanskim silama koje se nalaze duboko ispod dna Crvenog Mora.
Ove sile razdvajaju Afriku i Arabiju.
I kako Velika Pukotina postaje sve duza i sira,
Crveno More ce se na kraju spojiti sa Mediteranom,
i ucinice da Afrika postane najvece ostrvo na svetu.
U medjuvremenu, Istocna Africka Pukotina nastavlja da se siri,
postepeno puneci okolne vulkane pepelom i lavom.
A tamo gde sezonske kise osvezavaju zemlju,
reke i jezera Velike Pukotine,
ce i dalje podrzavati veliku raznovrsnost divljeg sveta.
Za potrebe ove epizode, ekipa je otkrila
koliko surova Velika Pukotina moze biti.
Ovo mesto su nazvali "Pakao Na Zemlji",
i predpostavljam da su zato slali Francusku Legiju Stranaca da trenira ovde.
To je veoma gadno mesto.
Kamerman Gavin Newman i direktor Ingrid Kvale
su se nasli u jednom zaristu Velike Pukotine.
Cini mi se da je ovo najvetrovitije mesto u Africi
i moram se drzati za stativ ukoliko mi je zivot mio.
Na ovoj strani sam u Africi,
a samo korak dalje ovamo, sam u Aziji.
Ne, nisam. To je samo kontra. Cekajte.
Prokletstvo!
Eno je jedna, ovamo. Bas pored nas.
Ekipa je stigla ovamo kako bi snimila sta sve zivi u Velikoj Pukotini,
na mestu gde se ona obrusava u more.
Gavin je poneo svoj specijalni pribor
ovde u Dzibuti, u juznom delu Crvenog Mora.
Gavin je proveo poslednjih pet godina
usavrsavajuci daljinski sistem za kameru nazvanu ROV,
kako bi mogao da snima mnogo dublje nego sto to mogu ronioci.
Ovo je njeno prvo putovanje
i svi su razumljivo nervozni.
Ne zelite da napravite neku gresku jer cete kasnije platiti za to.
Ja sam pomalo lud za ovakvim igrackama.
Na nesrecu, ima bas dosta kablova.
Vinsent, koji profesionalni ronilac, ne moze da doceka da je spuste u vodu.
Mislim da cemo videti morske pejzaze,
koje niko do sada nije video.
Kapetan Amin se zainteresovao za masinu koju je Gavin nazvao Nemo.
Do koje dubine moze ovo da ide.
Ovo moze ici do 300 metara.
Da.
300m! Mnogo dublje od mene.
Gavin napokon spaja ROV sa svojom video kamerom.
Sada cemo dati Nemu njegove oci.
A ostatak je nesto kao taxi za ovu kameru.
Sve sto sada treba da se uradi je da je ubacimo u vodu.
Sutra je veliki dan za Nema
i kulminacija Gavinovog truda i ljubavi.
Sa prvim svetlom, Gavin i ekipa se zapucuju ka Ghoubbet el Kharab
ili "Djavoljem Kazanu".
Ovde se Velika Pukotina spusta duboko ispod nivoa mora.
Sada smo na ivici zida.
Ok. Znaci ovde je dobro mesto.
Prica se da je Jacques Cousteau ovde dolazio u potrazi za morskim nemanima.
Ovo mesto je puno legendi -
legende o duhovima koji zive u malim pukotinama
u kamenju.
Kada je Cousteau dolazio ovamo, stavljali su kavez sa kamilom unutra.
Ubacivali su ga u vodu i kada bi ga izvadili on bi bio potpuno slomljen,
i naravno bez kamile.
Da li je Cousteau rekao sta se desilo sa kamilom?
Nema objasnjenja.
Mislis li da je onda ovo mesto dobro za ronjenje?
Moramo da pokusamo.
Vreme je da se Nemo okvasi.
Da li si zadovoljan sa ubacivanjem, Gavine?
Bilo je malo haoticno ali hajde da pogledamo kako pluta.
To je moja sreca. Ok, tvoja je.
Izgleda dobro.
Nemo je spreman da krene u istrazivanje pukotine.
Hajde, hajde, hajde.
Ok. Vidis li gde smo.
Za sada je dobro.
Napokon je pod vodom i pravi snimke.
Lepota u ovome sto radimo
lezi u tome, sto u opste ne znamo sta cemo naci.
Mozda nadjemo ogroman otvor
i svakve vrste morskog sveta
za koje niko nije znao.
Ali Gavin oseca da nesto nije sasvim u redu.
Mislim da su mi zaglavili kabl.
Da li mozes da proveris sta su uradili sa kablom?
Trebalo bi da ima jos kabla.
Da ima jos kabla.
U tom slucaju imamo problem i zaglavljeni smo.
Mozda nam se kabl obmotao
oko nekog kamena na dnu, ali nisam potpuno siguran.
Gavinove sumnje su potvrdjene.
Kabl se umrsio oko nekog kamenja.
Spustanje ROV-a nije tako jednostavno kao sto smo mislili da ce biti.
Ima dosta cvornovatih mesta vulkanskih formacija
koje mogu ostetiti ili cak unistiti ROV.
Gavine, sta ti mislis?
Da, sada sam malo zauzet.
Vinsent odmah zaranja, ne bi li resio problem.
Dizi je! Da.
Izvadi kabl. Napolje, da u vodu.
Stani, stani.
Ovo nije mesto za zezanje.
Tako je. Tako je vec bolje.
Sada gledamo pravo u usta pukotine.
Ovde dole psotoji neverovatna raznovrsnost morskog zivota.
Kao i razonlikost.
Ima i mekih i tvrdih korala...
...i dosta riba.
Ima i sipa.
Mislim da smo nasli otpalo sidro
koje je ocigledno upalo u pukotinu.
Dosta leptir riba se krije oko njega.
Mozda je to sidro Cousteau-a - ko zna?
Ima i nekoliko ajkula.
Kretao se ka Pukotini. Ka Pukotini. Ok
Tako da, ako vidis nesto veliko... Znamo sta je.
Kit ajkule su dosle da se hrane u plitkijim vodama.
To nije posao za Nema.
Gavin ne sme da propusti sansu da snimi najvecu ribu na svetu
i na trenutak obustavlja snimanje Nemom.
Ide prema tebi. Ovde je.
Tamo, tamo, tamo!
Nije jedna, niti dve - tri, cetiri.
Eno je jedna tamo. Pored nas.
Idi! Pokusavam!
Sta se desava? Dosta je velika.
Tamo je gomila od pet kit ajkula, bas ispred nas.
Mislim da sam snimio pet od jednom i samo sam se okretao
i bila je jos jedna odmah iza mene.
Eno su dve, plivaju jedna do druge.
Mozda je ovo ritual parenja.
Nakon uspesnog snimanje kit ajkula, Gavin se vraca Nemu.
Odlucan je u nameri da spusti ROV dublje nego sto je iko do sada to ucinio.
Spustanje ROV-a u rupe nije dobra potez,
ali ocigledno moramo da rizikujemo da bi smo imali snimke koje zelimo.
Moram da pazim da se ne zaglavim ovde.
Nisam zeleo da Nemo zavrsi kao grob.
Da li si od ovolike sekiracije poceo da sedis?
Da. Mislim da od ovoga starim mnogo brze.
Mozemo videti da se pukotina nastavlja mnogo dublje ispod nas.
Dogurao si dosta duboko ako si tacno u sredini.
Da.
Nadam se da mogu da prevazidjem samog sebe u upravljanju.
One jedne male morune na zidu. Prelepa je.
Kada bi ugasio sva svetla od jednom, videli bi ste da je dole totalni mrak.
Pitao se sta se desilo sa svetlom.
Sada krecemo dublje u pukotinu.
Ovo je kao ponor na kraju sveta.
Mogu sa sigurnoscu da ti garantujem,
da je 80.3 metara najdublje sto je neko ronio u Ghoubbet-u.
Ovde dole je veoma cudno okruzenje
zato sto vecina stvorenja koja vidimo
nikada nije videla svetlost.
Nikada nisam video nesto ovako.
Izgleda kao da ima dosta skeletalnih korala.
Bas je lepo. Da li znas sta je to?
Ovo? Da.
Ne znam.
Nemova Rov tehnologija nam je konacno otkrila
cudnovato ali ipak prelepo podvodno carstvo
koje ljudsko oko nikada do sada nije videlo.